Målbryting er et fagfellevurdert Open Access-tidsskrift som eies av Sosiolingvistisk nettverk i Norge (SONE), en sammenslutning av forskere som arbeider med problemstillinger knytta til forholdet mellom språk og samfunn.
Opphavsrett 2025 Åse Mette Johansen, Eivind Nessa Torgersen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Presens partisipp uten og med -s i Nordisk dialektkorpus
Artikkelen beskriver bruken av presens partisipp uten og med -s (som i ståane og ståanes) i den norske delen av Nordisk dialektkorpus. Korpuset består av samtaler mellom og intervju med unge og eldre informanter av begge kjønn fra 111 ulike steder. Undersøkelsen av den geografiske fordelinga i korpuset viser at kjerneområdet for presens partisipp uten -s er Vestlandet, men at slike former også er mer eller mindre vanlige på Østlandet og i Trøndelag, mens partisipp med -s har sitt kjerneområde i Nord-Norge, og dessuten er ganske vanlige i sørvestlig del av Østlandet og Agder. Dialektbeskrivelser støtter langt på veg dette, men tyder på at s-former er eller har vært noe mer utbredt enn i det undersøkte korpuset. Undersøkelsen viser videre at det i materialet fra mange steder er veksling mellom presens partisipp uten og med -s. Det er vanskelig å påvise klar intraindividuell veksling, men det er tydelige eksempel på veksling på grunn av påvirkning fra en annen muntlig eller skriftlig varietet. I materialet sett under ett kan en ellers se en tendens til at unge bruker mer partisipp med -s enn eldre, og til at bruken av -s er minst vanlig i attributiv og adverbial bruk og mest vanlig når partisippa brukes som subjekts- eller objektspredikativ.
Opphavsrett 2025 Endre Mørck https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Sosiolingvistisk forskning med utgangspunkt i talespråklige data inne­bærer i de fleste tilfeller skriftfesting av lydmaterialet. Denne prosessen involverer valg med sosioling­vistiske konse­kvenser, foruten å berøre viten­skapsteoretiske forhold ved omgang med empiri. Denne problema­tikken belyses her på grunnlag av 20 sosio­lingvistisk orienterte master­oppgaver i nordisk-/norsk­faget. De utvalgte eksempel­studiene er levert ved norske universitet i tids­rommet 2014–2024 og har blitt analysert med vekt på to forhold: Hvordan gjør studentene rede for sine transkripsjons­strategier i form av metodologisk refleksjon, og hvordan går de fram med konkret tran­skriberingspraksis? Funna fra den kvalitative analysen av materialet blir drøfta og problematisert i lys av sentrale forskningsetiske prinsipp og sosioling­vistisk forskning og teori knytta til skriftspråkets indeksikalitet og språk­ideologier. Vi argumenterer for at det er behov for økt bevissthet og refleksjon omkring transkripsjon som en del av forskningsprosessen. Transkripsjonstekniske valg har konse­kvenser for forskningas vitenskapelige kvalitet, men slike valg er også virkelighets­konstituerende; som refleksjoner av teoretiske slut­ninger og autoritative språkideologier kan de også bidra til å (re)produsere marginaliserte identitetsposisjoner.
Opphavsrett 2025 Rikke van Ommeren, Stian Hårstad https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Tiltaleformer og anaforisk pronomen i historiske skuespill tidlig på 1900-tallet
Teaterspråket har hatt en sentral plass i beskrivelsen av norsk offentlig talemål på 1800-tallet. For eksempel har Knud Knudsens arbeid med scenespråket på ett av teatrene i daværende Christiania blitt trukket frem som eksempel på interessen for språkendring på 1850-tallet. Endringene i teaterspråket var et viktig bidrag i fornorskingen av talemålet i utbyggingsprosessen fra midt på 1800-tallet til midt på 1900-tallet. I denne artikkelen stilles spørsmålet hvordan enkelte språktrekk ble brukt av forfattere og regissører midt i denne perioden for å gi publikum en opplevelse av språket på henholdsvis 1500-tallet og 1700-tallet. Som en språkhistorisk studie er det først og fremst en undersøkelse av den språklige bevisstheten hos teaterarbeiderne i en språklig sett turbulent tid. Samtidig måtte disse ta hensyn til publikums kjennskap til både eldre og nyere former for å kunne ta disse i bruk som kunstnerisk virkemiddel. Analysene kaster lys, ikke bare over den opplevde avstanden mellom 1500-tallet og 1900-tallet, men også over avstanden mellom 1900-tallet og 2000-tallet. I tillegg til det språkhistoriske aspektet er artikkelen et bidrag til forståelse av språklig variasjon og språklige valg som virkemiddel i teateroppsetninger innenfor en realistisk tradisjon.
Opphavsrett 2025 Agnete Nesse https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Barnehagegarderoben som dynamisk flerspråklig sted
Studien undersøker hvordan barn, foreldre og ansatte i en barnehage skaper et sosialt rom i barnehagens garderobe gjennom (språklige) hand­linger og språkvalg. Basert på ett års etnografisk feltarbeid, som inklude­rer deltakende observasjon, dokumentasjon av barnehagens semio­tiske landskap, feltsamtaler og intervjuer med personalet, viser studien hvor­dan garderoben blir et sted for flerspråklige praksiser mens barnehagen ellers domineres av en norskspråklig norm. Studien viser hvordan barn og voksne tar eierskap til dette rommet og skaper et fler­språklig sted gjennom sine handlinger. Analysen bygger på Lefebvres teori om produksjonen av sosiale rom – gjennom romlig praksis, rom­mets representa­sjoner og det levde rom, perspektiver fra Gadamer om lek og Pascual-de-Sans’ begrep om idiotopi. Funnene viser at språkvalg og konstruksjo­nen av garderoben som sosialt rom påvirkes av komplekse prosesser knyttet til sted, tid og aktørskap. Når garderoben er mindre i fokus for de ansatte, kan den bli et viktig sted for barnas lek, hvor de forhandler både språklige normer og andre regler. Studien argumenterer for betydningen av slike sosiale rom som en del av barnehagens språk­miljø, der barna selv kan ta eierskap og gjøre språkvalg som bryter med majoritetsspråklige normer. Samtidig framheves viktigheten av tid i forskning på språk og sted, både teoretisk og metodologisk, samt forsker­roller som muliggjør tilgang til slike rom gjennom invitasjoner fra barna.
Opphavsrett 2025 Florian Hiss, Anja Maria Pesch https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Aldersbetinga variasjon eller språkendring?
Denne artikkelen diskuterer unge nordmenns rolle i den engelskspråklige påvirkninga på norsk. Det er vanlig å anta at unge nordmenn er mer engelskpåvirka enn eldre, og at det er de som leder an i anglifiseringa av språket. Et interessant spørsmål er imidlertid om bruken av engelsk blant de unge representerer påbegynnende språkendringer, eller om det snarere dreier seg om et livsfasefenomen knytta til ungdomstida og tidlig voksen­liv. Jeg argumenterer for at ung alder i seg sjøl har begrensa betydning, og at det som bestemmer grad av anglifisert språkbruk, heller gjelder trekk ved livsførsel og språkholdninger som mange unge deler. Videre argumenterer jeg for at hvilke anglisismer som legges vekk med alderen, og hvilke som bevares og fører til endringer i norsk, delvis fordeler seg på typen anglisisme; anglisismer med fremmed form (typisk lånord) antas å være mer bevisste former som er enkle å unngå å bruke, mens anglisismer med hjemlig form (typisk kalkeringer) antas å være mindre bevisste og derfor vanskeligere å legge bort i overgangen til en ny livsfase. Artikkelen trekker inn eksempler på nyere språklige data fra sosiale medieplattformer – et materiale som hittil har vært lite utforska i norsk sammenheng. Dermed belyser artikkelen også sosiale mediers mulige rolle i språkendring, og hvordan dagens medievirkelighet kan sies å legge til rette for økt bruk av engelsk.
Opphavsrett 2025 Anne Mette Sunde https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Artikkelen kaster lys over en påtakelig, men lite påaktet ideologisk dobbelthet i norsk språkpolitikk: Fra midten av 1800-tallet og iallfall et århundre framover foregikk det et stort nasjonalt arbeid med å gi det norske folk et eget norsk språk, og helt simultant gikk det for seg et annet nasjonalt arbeid som hadde som ambisjon å frata deler av befolk­ningen i det samme landet deres eget språk. I sentrum står en enkeltperson som var sterkt delaktig i begge disse prosessene: teologen og stortings­politikeren Vilhelm Andreas Wexelsen (1849–1909). Analysen dreier seg for en stor del om Wexelsen og hans virke, samtidig som den historiske og ideologiske konteksten Wexelsen agerte i, nødvendigvis blir tillagt stor betydning – ikke minst gjennom at Wexelsens emblematiske motto ‘Norskdom og kristendom’ blir gjort til omdreiningspunkt for så vel argumentasjon som organisering av framstillingen.
Opphavsrett 2024 Stian Hårstad, Brit Mæhlum https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Flerspråklige praksiser i norsk-tyske familiesamtaler fra et samtaleanalytisk perspektiv
Denne artikkelen viser hvordan norsk-tyske ungdommer forhandler om rammene for deltakelse i familiesamtaler ved å kombinere kodeveksling med multimodale ressurser. Dataene består av selvinnspilte videoopptak av hverdagssamtaler fra to flerspråklige familier (13 opptak, ca. 4 timer), foretatt i perioden fra desember 2022 til januar 2023. Begge familiene har barn i ungdomsårene (15–20 år) som er oppvokst i Norge, mens for­eldrene flyttet til Norge fra Tyskland i voksen alder. Detaljerte tur-for-tur-analyser av familienes autentiske samtaler, basert på Auers (1995) teorier om kodeveksling, viser at ungdommene bruker kodeveksling i kombinasjon med multi­modale ressurser for å foreslå forandringer i deltakerrammeverket i familie­samtalen. Dette skjer ofte når det oppstår uenighet mellom ungdom­mene i familieinteraksjonen. Resultatene viser hvordan kodeveksling kan kontekstualisere en del­takers foretrukne språk og endringer i samtalens struktur på samme tid. Ved å vektlegge det multimodale aspektet i samtaleanalysen utvider analysen den eksister­ende sosiolingvistiske forskningen på flerspråklige ungdommers språk­lige praksiser i familiesamtaler. I tillegg viser artikkelen hvordan ung­dommene bruker norsk og tysk som atskilte språk i familiesamtalene sine, der de involverte i interaksjonen har ulike fore­trukne språk. Artikkelen gir dermed innsikt i hvordan kodeveksling er en ressurs i sam­spillet mellom flerspråklige deltakere, og viser at kodeveksl­ingsbegrepet kan være et nyttig og viktig redskap i studier av flerspråklige samtaler.
Opphavsrett 2024 Kristin Børde Elstrand https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Gjennom offisiell språkpolitikk har skolen i Norge fått en viktig rolle i prosessen med å revitalisere og ta tilbake samiske språk. Tema i denne artikkelen er samisk språkutdanningspolitikk og skolen som språk­læringsarena for barn og unge utenfor forvaltningsområdet for samisk språk som ønsker å lære samisk, men som har liten tilgang til språket i familien eller i lokalsamfunnet. Målet er å gå i dybden på en elevs erfaringer med å velge og velge bort samisk som fag på skolen i disse omstendighetene. Eleven, som jeg kaller Sunniva, hadde nordsamisk som andrespråk i fem år på grunnskolen, og i analysen ser jeg nærmere på hva som gjorde hennes valg om å få opplæring i samisk ønskelig og mulig, og etter hvert også vanskelig. Forskningsspørsmålet er hvilke sosiale og historiske diskurser som sirkulerer i Sunnivas valg om å lære samisk på skolen og seinere velge bort samisk som skolefag. Datainnsamling og analyse av hennes språkutdanningsvalg er gjort innenfor ramma av neksusanalyse, og sentrale teoretiske perspektiv er i tillegg investering og affekt. Analysen viser at til tross for at Sunniva ville investere i å lære samisk på skolen, skaper forhold rundt opplæringa negative opplevelser, og hun velger til slutt å slutte med samiskopplæring. Det er særlig organisatoriske forhold som skaper affektive reaksjoner, og disse forholdene viser i neste omgang hvordan samiskfaget er merka av fornorskings­politikken.
Opphavsrett 2023 Hilde Sollid https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kritisk literacy og flerspråklig kompetanse er stadig mer relevante kompetanser for borgere i digitaliserte og globaliserte samfunn, og har også blitt tillagt mer vekt i den norske læreplanen. Kritisk literacy kan forstås som kompetanser elevene trenger i møte med ulike tekster, mens flerspråklighet i skolen handler om å lage rom for og bruke hver enkelt elevs språklige ressurser og identitet. Denne artikkelen undersøker hvordan ungdomsskoleelever forholder seg til flerspråklige tekster, og vi ser på mulighetene for å arbeide med kritisk literacy og flerspråklighet ved å bruke den skjønnlitterære teksttypen sangtekster. Artikkelen baserer seg på teorier om kritisk literacy og transspråking, og datamaterialet er innhentet gjennom to fokusgruppe­intervjuer. Utvalget består av til sammen seks tiendeklasseelever fra en skole med store kulturelle og sosioøkonomiske forskjeller i osloområdet. Elevene ble bedt om å velge ut to tekster blant fire forslag til bruk i norskundervisningen i en tenkt åttendeklasse og vurdere tekstenes egnethet. Analysene viser at elevene har et nært forhold til mange ulike språk og språklige fenomener. Vi ser også at elevene har mye kunnskap om språk og sangtekster som populærkultur, men at deres evne til å forholde seg kritiske til tekstenes innhold er varierende. Flerspråklige sangtekster har et stort potensial som øvingsfelt for kritisk literacy, samtidig som det er en teksttype der elevene får vist sin kunnskap om språk og kultur. Sangtekstene kan brukes som verktøy for å bygge bro mellom elevens verden og skolen.
Opphavsrett 2023 Celine Simers, Joke Dewilde, Tove Stjern Frønes https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Forskingsspørsmålet denne artikkelen tek opp, er korleis morsdialekta, dialektene i familien og i nærområdet og ei oppfatning av standard­talemål kan påverke barn sine tidlege språkval. Artikkelen utforskar talemåla til tre barn over tid og diskuterer årsakene til språkvala dei gjer. I tillegg blir dei prosodiske draga og utviklinga av desse i talemåla til barna under­søkte. Dei to første informantane er jentene Sol og Snø, som det har blitt tatt opptak av i kvardagslege situasjonar då dei var 2;2–4;6 år. Den tredje informanten er Måne, veslebroren til Sol, som det har blitt tatt opptak av då han var 1;9–2;9 år. I tillegg har mødrene til barna bidratt med observa­sjons­data. Som mor til Sol og Måne har eg hatt moglegheita til å samle inn data kontinuerleg, medan datamaterialet av Snø har blitt innhenta på tre tidspunkt med om lag eit års mellomrom. Ein kan høyre at alle tre barna har trekk frå morsdialekta, men det varierer i kor stor grad og kor lenge trekka blir bevarte. Faktorar som innputt frå besteforeldre og eldre sysken og periodar med fråvær frå barnehage, verkar å gje utslag på barna sine talemål. I tillegg er flytting til fars heimstad avgjerande for språkutvikl­inga til Snø. Vi kan også sjå at alle tre informantane, uavhengig av dialektene dei høyrer rundt seg, på ulike tidspunkt orienterer seg mot ei form for standardtalemål, kanskje formidla gjennom leik og lesing. Denne artikkelen kartlegg altså språkvala til desse barna og diskuterer korleis dei kan vere eit uttrykk for styrkeforholda mellom dei ulike agentane for språksosialisering.
Opphavsrett 2024 Anette Briksdal https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Elevers språkbruk: Hvordan forbedre relasjoner i klasserommet
I 2022 vart hen innført som kjønnsnøytralt pronomen i nynorsk og bokmål. I denne artikkelen presenterer me funn frå ei spørjegransking om pronomenet hen som var sendt til alle tilsette ved Høgskulen på Vestlandet (HVL) våren før rettskrivingsvedtaket. Analysen syner at det var høg grad av støtte mellom dei tilsette for innføringa av hen, på tvers av aldersgrupper, men med nokre skilnader mellom ulike grupper etter kjønn og fakultetstilhøyrsle. Den rapporterte bruken av pronomenet var også høg. I ein kvantitativ innhaldsanalyse av fritekstkommentarar som grunn-gjev støtte til innføringa av hen, dominerer to kategoriar: Den første er ein ‘politisk’ underkategori med vekt på rettane til personar som ikkje definerer seg som kvinne eller mann. Den andre er ein ‘pragmatisk’ underkategori der hen blir omtalt som eit praktisk alternativ til andre kjønnsnøytraliserande språklege uttrykk, utan at det nødvendigvis føreset ei kjønnsforståing ut over den binære. Argumentasjonen mot hen følgjer liknande skilje. I ein dominerande ‘pragmatisk’ underkategori legg ein vekt på at me ikkje treng hen fordi ein meiner det alt finst høvelege løysingar i språket, og i ein ‘politisk’ underkategori finn me ulike uttrykk for verdivurderingar. Artikkelen dokumenterer slik mønster i rapportert språkbruk og rapporterte haldningar til ei særskilt språkendring på eit avgrensa historisk tidspunkt frå ei avgrensa gruppe (høgskuletilsette), og dokumentasjonen legg eit grunnlag for framtidige undersøkingar av bruksmønstera og haldningane til pronomenet.
Opphavsrett 2023 Edit Bugge, Trude Bukve, Hege Myklebust https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Et sentralt element i den kulturimporten som ledsaga innvandringa av såkalte østjøder til Norge i siste halvdel av 1800-tallet, var språket som blei brukt av det store flertallet av denne gruppa, det vi i dag kaller jiddisk. Mye tyder imidlertid på at både språket og språknavnet var relativt vage begrep for nordmenn flest langt inn på 1900-tallet, og artikkelen forsøker å kartlegge hvordan “jødenes språk” blei omtalt i denne nasjonale minoritetens tidlige fase. Dermed får vi et innblikk i hvilke sosio­lingvistiske konseptualiseringer som oppsto i møte med et – for mange – ukjent språklig fenomen. Ei lang rekke skriftlige kjelder, med hoved­vekt på massemedier som aviser, blad og tidsskrifter, er granska med særlig blikk for de benevnelsene som blei brukt om “jøders språk” i en norsk sammenheng. Denne kartlegginga tegner et bilde av en langtrukken språkskapings­prosess der et mer entydig glottonym, språknavn, ikke blir etablert før etter flere tiår. Dette kan ses som en følge av at denne språk­praksisens status som språk vedvarende har blitt trukket i tvil fra ulike hold. Materialet får også fram at den trege konsolideringa av jiddisk i Norge har sammenheng med internasjonale tendenser i diskusjonen om jødisk språk og kultur fra samme tid.
Opphavsrett 2022 Stian Hårstad https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Georg Wenkers Sprogatlas over Det Tyske Rige er et klassisk dialektologisk projekt fra slutningen af 1800-tallet, hvor der blev samlet data ind fra (næsten) alle skoledistrikter i hele det daværende Tyskland. Projektets data bruges stadig inden for tysk dialektforskning, og spørgeskemaerne er efterhånden blevet publiceret digitalt. Mindre kendt er, at materialet ikke kun indeholder tysk, men også mindretalssprogene, der blev talt inden for datidens tyske grænser. Blandt disse er også danske, dvs. sønderjyske, data fra i alt 287 skoledistrikter i det forhenværende hertugdømme Slesvig, der i dag er opdelt mellem Danmark og Tyskland. Traditionelt har man inden for dansk dialektforskning ikke anset de danske Sprogatlas-data som særligt interessante, først og fremmest fordi man mente, at de i høj grad var præget af metodiske artefakter, idet de består af skriftlige oversættelser fra standardtysk til dialekterne. Afvigelser fra de forventede danske strukturer er således tit blevet forklaret med primingeffekter i oversættelsesprocessen. Nyere forskning har dog vist, at materialet trods alt kan bruges til undersøgelser af autentiske sprogkontaktfænomener, dvs. tysk-påvirkede træk i de sønderjyske dialekters grammatik. Denne artikel diskuterer de sønderjyske data ud fra et kontaktlingvistisk perspektiv. Dette indebærer både en metodisk diskussion og fire korte casestudier af udvalgte grammatiske træk. Studierne viser for det første, at materialet bør anses som en værdifuld dokumentarisk ressource, der med fordel kan bruges i kontaktlingvistiske analyser. For det andet demonstrerer de, at tyskpåvirkede grammatiske træk i en vis udstrækning må anses som autentiske og etablerede i 1800-tallets sønderjysk.
Opphavsrett 2023 Steffen Höder https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Det er eit krav til lærarar som underviser i skulen i Noreg at dei meistrar både nynorsk og bokmål. Fleire undersøkingar viser at lærarutdannings­institusjonane ikkje sikrar denne kompetansen, og at lærarstudentane som kjem ut i skulen, har for dårleg kompetanse i nynorsk. Denne studien undersøkjer haldningane lærarar under vidareutdanning har til nynorsk, og samanhengar mellom haldningar og den faglege bakgrunnen til lærarane, skriftspråkbakgrunnen deira og den skriftspråklege praksisen deira. Til grunn for studien ligg ei online spørjeundersøking der respondentane er grunnskulelærarar som var studentar på eit nettbasert Kompetanse for kvalitet-kurs i norsk studieåret 2019/2020 ved Høg­skulen på Vestlandet. Kurset rekrutterer studentar frå heile landet, og det store fleirtalet av studentane definerer seg sjølve som bokmåls­brukarar. Artikkelen bidrar med innsikt i haldningar som eit utval lærarar har til nynorsk i opplæringa, og i eventuelle samanhengar mellom dei sjølv­rapporterte haldningane og bruken av nynorsk i undervisninga. Eit hovud­funn er at lærarane i undersøkinga kjenner ulik grad av kompetanse, og såleis meistring, i nynorsk og bokmål, og dette kjem til uttrykk når dei utøver yrket sitt. Det er vidare ein svak tendens til at respondentane som har bakgrunn frå grunnskulelærarutdanningane, er noko meir positive til nynorsk enn dei som har bakgrunn frå dei andre utdannings­gruppene som er representerte i undersøkinga.
Opphavsrett 2023 Britt Iren Nordeide https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Studentvurderingar av forholdet mellom engelsk og lokale språk på fem nordiske universitet
Denne undersøkinga handlar om korleis studentar opplever og vurderer den språklege praksisen dei møter gjennom utdanningsløpet. Under­søkinga fokuserer på studentane sine opplevingar og vurderingar knytt til bruk og meistring av engelsk og dei lokale språka i undervisinga. Først skildrar eg språkpolitiske retningslinjer i dei nordiske landa, der parallell­språk har vore den føretrekte språkpolitikken i høgare utdanning. Så gjer eg ein tematisk analyse av studentkommentarar frå ei spørjeundersøking som blei gjennomført på fem universitet i tre av dei nordiske landa. Trass i at studentane i hovudsak er positive til å bruke både engelsk og dei lokale språka, etterspør dei meir fokus på handteringa av dei ulike språka gjennom utdanningsløpet. Studentkommentarane syner at det kan vere utfordrande å lukkast med parallellspråkpolitikken. Nokre vanskar som studentane fortel om, knyter dei til eigne utfordringar med å forstå og bruke andre språk enn førstespråket, medan andre vanskar vert knytt til opplevinga av at førelesarar manglar ferdigheiter i språka. Desse utfordr­ing­ane vert diskutert i lys av Fricker (2007) sitt omgrep epistemisk urett. Til slutt argumenterer eg for at språkpolitikken i større grad må formulere tydelege kompetansemålsettingar (‘acquisition planning’), i tillegg til statusplanlegging.
Opphavsrett 2021 Trude Bukve https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Artikkelen løfter fram to eksempel fra norsk lovgivning og rettspraksis, der vurderinger av talemål og muntlig språkkompetanse nå danner juridisk grunnlag for innvandreres rett til asyl, opphold og statsborgerskap i Norge: Språkanalyse ved søknad om beskyttelse, som brukes for å vurdere hvor asylsøkere til Norge kommer fra, og språkkrav for permanent opphold og statsborgerskap, der innvandrere som bor fast i Norge, må dokumentere muntlig språkkompetanse på et bestemt nivå for å oppnå ei rekke juridiske og demokratiske rettigheter. Artikkelen gir en oversikt over den språkvitenskapelige kritikken som er kommet mot disse to eksempla, og viser hvordan de er blitt kritisert for å gjenspeile beslutningstakeres og forvaltningsapparats utdaterte forestillinger om forhold mellom språk og steds- og nasjonstilhørighet.
Opphavsrett 2021 Edit Bugge https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Denne artikkelen, som har utgangspunkt i eit plenumsforedrag med same tittel, halde på SONE-konferansen i 2019, er eit oversyn over språk og kjønn-forskinga i Norge, slik denne forskinga spring ut av feminismen og den generelle sosiolingvistikken. Langt på veg speglar den norske forskinga den internasjonale, særleg den angloamerikanske. Såleis har det vore naudsynt å referere til og å gjere greie for ein del internasjonal forsking, først og fremst amerikansk, som viktig bakteppe for norske arbeid.
Opphavsrett 2021 Tove Bull https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Flerspråklighet – til begeistring og besvær
Opphavsrett 2021 Randi Neteland https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Blikk for språk: Sosiokulturelle perspektiver på norsk språkvirkelighet
Opphavsrett 2021 Ragni Vik Johnsen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Opphavsrett 2019 Åse Mette Johansen; Eivind Nessa Torgersen
"De det er jobb med og som ikke har kommet noen vei"
Denne artikkelen omhandler fire norsklæreres forestillinger om flerspråklighet i skolen. Lærere har en nøkkelrolle i å implementere språk- og språkopplæringspolitikk. Med ny læreplan, Kunnskapsløftet 2020, er betoningen av språklig mangfold i skolen styrket. Både i overordnet del og i læreplanene for de ulike språkfagene, er språklig mangfold løftet fram, og det heter blant annet at: “Alle elever skal få erfare at det å kunne flere språk er en ressurs i skolen og i samfunnet” (Kunnskapsdepartementet 2017). Dette gjør det viktig og interessant å undersøke lærere generelt, og norsklærere spesielt, sine forestillinger om flerspråklighet. Læreres forestillinger – og praksis – vil være påvirket av den sosiolingvistiske konteksten (Sollid 2019), og norsklærere står i en “sosiolingvistisk særstilling” idet de har et særlig mandat til å videreføre norsk språk og kulturarv. Dette gjør det særlig interessant å undersøke forestillingene deres i lys av språklige ideologier, det vil si implisitte, selvfølgeliggjorte forestillinger om språk, språkbruk, språkbrukere og altså språkopplæring (McGroarty 2010). Denne studien legger et slikt sosiolingvistisk perspektiv til grunn og undersøker mer konkret hvilke forestillinger lærerne har om flerspråklighet, flerspråklige elever og flerspråklighet i opplæringen. Studien er kvalitativ med dybdeintervju som datainnsamlingsmetode. Et hovedfunn er at lærerne har en relativt smal definisjon av flerspråklighet, og primært oppfatter elever med en annen nasjonal og språklig bakgrunn og lav akademisk progresjon som flerspråklige. Videre finner vi at lærerne er orientert mot elevenes norsklæring, og oppfatter morsmål/førstespråk som et redskapsspråk for å lære norsk. Det er dessuten primært kulturelt og ikke språklig mangfold som trekkes fram som en ressurs i opplæringen. Vår tolkning er at lærernes forestillinger kan forstås som uttrykk for en enspråklighetsideologi (Blommaert 2009), som sammen med en “en-nasjon-ett-språk”-ideologi (Blackledge & Creese 2010), purisme (Ommeren 2017) og nativespeakerism (Ortega 2019) resulterer i at flerspråklige elever ikke bare konstrueres som, men også risikerer å bli, elever med vesentlige utfordringer i opplæringen – altså elever som “det er jobb med”.
Opphavsrett 2020 Irmelin Kjelaas, Andrea Hjertås Olaussen
Opphavsrett 2020 Åse Mette Johansen; Eivind Nessa Torgersen
Standardisert nettspråk i protest eller respekt?
Denne artikkelen er basert på ei kvantitativ undersøking av 1949 ytringar frå “Nordnorsk debatt” under valkampen i 2017. Eit sentralt funn er at nettspråket følger dei norske rettskrivingsnormalane monaleg meir i diskusjonar om samepolitikk enn om andre politiske tema. I det samla materialet har 54 prosent av ytringane minst eitt ortografisk avvik. Då bryt kommentaren eller svaret på Facebook med dei to norske rett­skrivingsnormalane når språkbrukarane kortar ned på orda eller brukar teikn eller bokstavar på ein måte som er utanfor standarden i dei offisielle norske rettskrivingane. Då kan vi seie at norma i nettspråk om politikk er vidare enn den offisielle rettskrivinga. Denne overvekta av ortografiske avvik ser likevel ikkje ut til å vere skapt av språkbrukarar som ikkje meistrar standarden, og dei representerer neppe det mange opp­fattar som språkleg forfall. Heller ikkje munnlegmarkørar som forsterkar prosodien eller viser oppøsing, dominerer i materialet. Det er derfor ikkje hald for å seie at slike orto­grafiske avvik er ikoniske eller at den konfronterande stilen er essensen i politisk CMC. I Facebook-diskusjonane om same­politikk har derimot berre 44 prosent av ytringane ortografiske avvik. Artikkelen lanserer to alternative tolkingar av denne signifikant lågare delen orto­grafiske avvik. Den eine, og konsensusorienterte tolkinga, er at språk­brukarane i respekt for denne betente saka vel det mest nøytrale skriftspråket dei kjenner. Den andre, og konfliktorienterte tolkinga, er at dette er språkhandlingar som indekserer at ein vil vere lojal mot eller favorisere den norske kulturen og språket framfor den samiske. I så fall brukar debattantane, bevisst eller ubevisst, språkleg variasjon for å styrke det språklege hegemoniet til majoritetskulturen. I artikkelen argumenteter eg for den konfliktorienterte tolk­inga, for det første fordi menn er sterkt overrepresenterte i desse debattane. Tolkinga blir ytterlegare styrkt i den siste delen av artikkelen, som samanliknar CMC i debattane om same­politikk og innvandrings­politikk.
Prosjektet Talemålsendring i Noreg (TEIN) – form og innhald
Om teori og teorier i det norske talemålsprosjekt
Hvornår er en kode ikke længere den samme kode – og hvem afgør det?