Rapportserie fra den arkeologiske virksomheten ved Norges arktiske universitetsmuseum, UiT Norges arktiske universitet. Serien omfatter rapporter fra forvaltningsarkeologiske utgravninger, forskningsundersøkelser og annet feltarbeid, og faglige programmer. Redaksjonen består av Anja Roth Niemi og Janne Oppvang, Norges arktiske universitetsmuseum.
Stauran är en sedan länge känd gårdslokalitet placerad på fastlandet i Tjeldsund kommune, i nordöstra delen av Tjeldsundet. Lokaliteten undersöktes delvis i 1988–1989, kontrollregistrerades i 2015 och dess sista del undersöktes så i 2023 av Norges Arktiske universitetsmuseum. Undersökningarna visar på att en gårdsbosättning etablerats på Stauran troligen någon gång runt år 1000 evt. Lokaliteten består av ett flertal hus som troligen har varit i bruk under olika perioder. I nedkanten av gården så undersöktes i 2023 också ett större avfallslager. En större mängd fynd samlades in, varav många har kunnat dateras förhållandevis noggrant. Likaså samlades en större mängd ben in, av vilka ett flertal har osteologiskt analyserats. Stauran tycks så ha övergivits någon gång i slutet av 1200-talet och blev aldrig återetablerad som gård.
Opphavsrett 2026 Mikael Cerbing https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Sommeren 2025 gjennomførte Norges arktiske universitetsmuseum arkeologisk overvåkning av gravearbeid for drenering et våningshus som ligger på gårdshaugen i Vollstad i Harstad kommune. Det er tidligere dokumentert spor etter bosetting tilbake til 1300-tallet i gårdshaugen. Under overvåkningen ble det registrert enkelte lommer med kulturlag i den østlige delen av tiltaksområdet, men det ble ikke gjort funn eller påvist tydelige kulturlag som med sikkerhet kan dateres til middelalderen.
Opphavsrett 2026 Martine Lahti https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Gårdsbosetning fra eldre jernalder i Kongsvik
I forbindelse med utvidelse av Kongsvik kirkegård ble det i 2020 oppdaget flere arkeologiske strukturer som førte til full arkeologisk utgravning i 2021. Undersøkelsen avdekket et førromersk jernaldermiljø med to treskipete langhus, flere kokegroper, ildsteder samt to ovnsanlegg – hvorav ett tolkes som en to-kammer kuppelovn, trolig brukt til baking eller matproduksjon. Dateringene viser at hovedaktiviteten fant sted mellom ca. 360 og 160 fvt., med enkelte spor som kan indikere aktivitet fram mot år 0. Bygning 2 kan være noe eldre enn Bygning 1, men dateringene overlapper, og samtidighet kan ikke utelukkes. Undersøkelsen viste også moderne forstyrrelser i området, noe som har påvirket bevaringsforholdene. Funnmaterialet var relativt begrenset og domineres av leirklining fra ovnsanlegget. Det ble også gjort funn av asbestmagret keramikk, bronsesmelt og slagg, som kan indikere håndverksaktiviteter. Undersøkelsen gir et viktig bidrag til kunnskapen om tidlig jordbruksbosetning i Nord-Norge, ettersom få langhus fra førromersk jernalder tidligere er dokumentert i regionen.
Opphavsrett 2026 Andreas Luneborg, Heidi Fløttum Westgaard, Anja Roth Niemi https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Sørrollnes ble det undersøkt en boplass fra eldre steinalder i forbindelse med utskifting av vannledninger. Lokaliteten, registrert i 2011, ligger på en terrasse 58–60 moh. og har vært brukt i tidligmesolitikum (9500-8500 fvt.). Undersøkelsene avdekket en funnkonsentrasjon med 444 funn, hovedsakelig av kvartsitt og noe flint, som indikerer kortvarige opphold med lokal råstoffutnyttelse. Funnene inkluderer avslag, kjerner og enkelte redskaper som et fragment av en tangespiss, skrapere og en stikkel. Materialet viser likheter med andre tidligmesolittiske lokaliteter i regionen, som Stangnes Syd og Årbogen 2, men også med lokaliteter lengre nord i Troms og i Finnmark. Funnene bidrar til økt kunnskap om tidlig bosetning og mobilitet i Sør-Troms, og lokaliteten tolkes som en del av et større nettverk av tidligmesolittiske boplasser. Sammendraget er laget av KI (ChatUiT, 2026) og redigert av forfatter.
Opphavsrett 2026 Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Sommaren 2025 vart det undersøkt ei tuft som ligg ut på Børvågneset i Andøy kommune. Tufta var frå registreringane datert til mellomalder og våre undersøkingar bekrefta dette. Området gav også fleire dateringar som strakk seg frå 1600- til 1900-talet. Dette vitnar om lang bruk av området, i nyare tid er dette ein kjend utfartsstad for utrorsfiske. Tufta i seg sjølv ser ut til å ha vore av enkel karakter og ingen konstruksjonselement, utanom ei nedgraving, vart identifisert. Ein kolflekk i midten av denne nedsenkinga ga dateringa 1274 – 1299 evt.
Opphavsrett 2026 Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kapitlet redegjør for hvordan funnmaterialet er katalogisert. Det tar primært for seg steinartefakter, inkludert en oversikt over gjenstandstermer og de ulike steinråstoffene.
Opphavsrett 2025 Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kapitlet redegjør for problemstillingene i prosjektet og kunnskapen om regionen før prosjektet startet. Fokuset er på steinalder og samiske kulturminner, de to periodene prosjektet har produsert mest ny kunnskap om.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Erlend Kirkeng Jørgensen, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Aktiviteten på Årbogen 2 sjåast i samanheng med råstoffutnytting og -innsamling. Lokaliteten er dekka av morenemasser avsett under førre istid. Desse morenemassane er fulle i kvartsitt som har vorte utnytta til ulike typar avslagsteknologi på lokaliteten. Lokaliteten består i hovudsak av avgrensa funnkonsentrasjonar og desse inneheld typologisk ulike funnkategoriar. Steinmaterialet tyder på aktivitet frå eldre steinalder til siste halvdel av tidleg metalltid. Dei tre C14-dateringane frå lokaliteten støttar oppom dette og har gitt dateringar frå 8100 f.Kr. til 802 e.Kr.
Opphavsrett 2025 Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Forvika var en flerfaset steinalderboplass/aktivitetsområde som ser ut til å ha vært i bruk gjennom store deler av senmesolitikum. De første sporene av menneskelig aktivitet på lokaliteten ble funnet i en teltplass på den øvre terrassen, datert til rundt 6000 f.Kr. (ca. 29 moh). På lokalitetens nedre terrasse, rundt 24 moh, ble ytterligere to områder undersøkt. For det første en husstruktur, Hus 1, som ser ut til å ha blitt brukt til en annen type aktivitet enn som en vanlig huskonstruksjon (datert til rundt 5500 f.Kr). Husstrukturen var imidlertid i stor grad ødelagt på grunn av vannstrømning. Nord for huset ble det også undersøkt et aktivitetsområde uten tydelige strukturelle levninger. Det er mulig at aktivitetsområdet har vært brukt gjentatte ganger i perioden rundt 5300–5000 f.Kr.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Årbogen 1 ble det funnet rester etter en enkelt teltring bestående av en ryddet flate omgitt av steiner, og med et mulig hellelagt inngangsparti. Funnmaterialet var konsentrert til den ryddede flaten og besto i all hovedsak av flint. Boplassen tolkes som et kort opphold med en liten gruppe mennesker. Det er gode dateringer fra teltringen, som viser til tidsrommene 6644-7025 f.Kr. og 7607-8305 f.K. der sistnevnte stemmer godt overens med funninventaret. Flekkematerialet er fremtredende og det er observert både spor etter trykkteknikk/indirekte teknikk som kan kobles mot en østlig tradisjon, og direkte teknikk med tradisjon sørover.
Opphavsrett 2025 Signe Groot Terkelsen, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Forord og innledning til rapporten: Arkeologi langs Hålogalandsvegen.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Janne Oppvang, Erik Kjellman https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Syntese av prosjektet med fokus på resultater og forskningspotensiale. Det trekkes frem ressursbruk, ferdsel, bosettingsmønster og redskapsbruk. Kapitlet oppsummerer resultatene fra rapportene om de ulike lokalitetene, og ser disse i lys av prosjektets problemstillinger.
Opphavsrett 2025 Erlend Kirkeng Jørgensen, Inga Malene Bruun, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Både Kistholmbukta og Sommeret må ansees som avklarte områder uten spor etter kulturminner. Om det har vært en feilregistrering, eller en feil i koordinatene som ble oppgitt, vet vi ikke. Det ble lett etter kulturminner i et større område rundt lokalitetene uten at dette heller gav noen resultat.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Fredheim 1 ble registrert i 2015 som syllsteinstuft med antatt samisk tilknytning. Den arkeologiske utgravingen avdekket at dette ikke var en tuft, men en moderne rydningsrøys og avfallsplass. Fredheim 2 ble registrert i 2015 som en jordkjeller. Den ble vurdert til å være et samisk kulturminne basert på muntlige kilder og stedsnavn. Jordkjelleren ble arkeologisk undersøkt i 2021. Det er sannsynlig at kjelleren tilhører gården den er bygget på, og at den kan ha vært oppført rundt samme tid som resten av bebyggelsen her. Alle funn som ble gjort var av nyere dato. Jordkjelleren gikk ut av bruk på 1950-1960-tallet hvor tuften i ettertid ble fylt med gårdens søppel.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Bømark i Gullesfjorden var det registrert to gjerder. Det ene lå i myra mens det andre like ved elva. Sistnevnte fremsto mer som en mur enn et gjerde, og kan tolkes som grunnlag for en skogsvei opp mot mølla som ligger lenger opp langs elva. Gjerdet på myra har en mer usikker funksjon. Begge lokaliteter settes i forbindelse med den samiske bosettingen og bruken av Gullesfjorden.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Erik Kjellman https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Hamna er en gjerdelokalitet beliggende på vestsiden av Tjeldsundet like ved brua. Gjerdet strekker seg fra fjæra og ca 600 m opp i lia, før det deler seg i en nordgående og en sørgående akse. Total lengde er om lag 1,6 km. Det er kun den østligste delen som blir berørt av veiplanene, og som derfor ble undersøkt og dokumentert. Hva som har vært gjerdets funksjon er ikke sikkert, og muligens kan det ha vært ledegjerde for reinen som svømte over sundet, og/eller for å skille husdyr på beite. Trolig ble gjerdet satt opp midt på 1800-tallet.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal, Inga Malene Bruun https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Steinblokka på Våtvoll tolkes som et samisk kulturminne og i en sammenheng med ferdsel og tradisjon, med korte opphold. Lokaliteten ligger i et område med kjente finnerydninger fra 1600-tallet og fremover, og kan sees i sammenheng med ferdsel og utmarksbruk tilknyttet gårdene i området. Dateringen av kull viser at det har vært minst ett opphold under dråpefallet i løpet av perioden 1665-1800 e.Kr. Kullet viser at det har vært et ildsted under helleren, og at det kan ha vært brukt flere ganger, men det sier ikke noe om hvor mange ganger. Det sier heller ikke noe om lengden på oppholdet, men helleren fremstår som liten for opphold av lengre karakter.
Kvitnes Middagshaugen ble registrert i 2015 som en teltboplass med árran og teltring. Arkeologiske undersøkelser viser at den var lagt rett på berget, på en liten høyde. Slik plassering er typisk for samiske vårboplasser. Analyse av trekull fra ildstedet ga datering til 1639-1792.
Finnsteinen ble registrert i 2015 som to enkeltminner; selve steinen med tilknytning til samisk religion, samt ett árran plassert under ett overheng på steinen. Undersøkelsene viste at det ikke var et árran her, men heller et trekullag som strakte seg på hele østsiden av steinen. I dette laget fremkom en hel del ildflint, samt noen funn av jern, lær og bein. Det er knyttet mange historier til steinen, og den er tolket både som oppholdssted og offerstein. Våre undersøkelser viser at stedet kan være brukt gjentatte ganger for kortere opphold, men også at steinen – i alle fall i nyere tid – kan ha vært en offerplass.
Kåringkrysset ble første gang registrert i 1969 og kontrollregistret i 2015 som to gammetufter. Den arkeologiske utgravingen avdekket ytterligere to tufter. To av tuftene var avlange og har trolig vært brukt som boliger. En kvadratisk tuft kan se ut som at har vært brukt som lager, mens den siste kan ha vært en fjøs. Det ble gjort funn av blant annet keramikk, båtnagler, fiskesøkke, vindusglass, bestikk og deler av kobberkjeler. Dateringene viser til en bruksperiode imellom 1400- og 1600-tallet. Utgravingen foregikk i 2021og 2022.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Ingar Olsborg f, Tor Ketil Krokmyrdal https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kobbenesset ble registrert som gammetuft i 2015. Den arkeologiske undersøkelsen i 2021 avdekket en smie med en sentrert esse. Det ble gjort funn av blant annet slagg, glødeskall, slaggkuler, amboltsteiner og bryner. Metallurgiske analyser viser at smia har vært brukt til sekundærsmiing.
Opphavsrett 2025 Ingar Olsborg Figenschau, Inga Malene Bruun https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Lokaliteten besto av to mindre kullgroper plassert på hver sin side av en liten bergknaus et stykke opp i skogen vest for Tjeldsundet. Den sørlige gropen ble datert til slutten av 1200-tallet, og den nordlige til midten av 1300-tallet.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Silje Sivertsvik https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Et naust som sannsynligvis ble oppført i andre halvdel av 1100-tallet og var i bruk frem til midten eller slutten av 1200-tallet, da det ble demontert. Få og spredte spor av andre aktiviteter knyttet til båthuset ble registrert, samt bevis på reparasjoner av båter inne i båthuset. Et lite antall dateringer antyder at det kan ha vært en tidligere fase på stedet, hvor det meste ble fjernet under byggingen av det undersøkte båthuset.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Haubakken var en liten lokalitet ved Hårbergets vestlige fot, rundt 10 meter over havet. På lokaliteten ble to kokegroper undersøkt, den ene ble datert til rundt 600 f.Kr. og den andre til rundt 490 e.Kr. To mindre groper ble datert til rundt 300 e.Kr. I tillegg ble det registrert en rekke mulige stolpehull, samt flere moderne rydningsrøyser. Lokaliteten bør sannsynligvis sees som den østlige avgrensningen av aktiviteten som fant sted i Hårvika under bronsealderen og jernalderen.
Gausvik 4 var en lokalitet med en nedgravde anlegg (ovner, groper, stolpehull). Området så også ut til å ha blitt ryddet for stein, noe som førte til at flere "anlegg" senere ble avskrevet som naturlige igjenfyllinger. Til tross for mengden anlegg, kunne ingen strukturer som hus eller lignende identifiseres i materialet. Ingen funn ble gjort på lokaliteten. Enda mer overraskende var det at nesten ingen kull ble funnet, selv om flere tydelige svarte lag ble registrert og prøver ble tatt fra de ellers relativt klare ovnene. Kun én prøve ga daterbart kull, som daterte lokaliteten til ca. 1500 f.Kr.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Sakarias Lindgren https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Det ble undersøkt to rester etter boliger, to steinansamlinger, en grop og ett mulig båtopptrekk på Båtvikmyra. De to boligene var forskjellige, og med ulik datering. Hus 1 var nedgravd med tykke kullag i gulvet, og dateres til 2932-2663 f.Kr. Boligen tolkes som brukt vinterstid over en kort periode. Den lå plassert et godt stykke fra datidens strandlinje. Hus 2 var mindre nedgravd og større med rester etter et ildsted og en okerkonsentrasjon. Huset dateres til 4553-3958 f.Kr. og er med det en god del eldre enn hus 1. Dette huset har vært plassert nært stranden og det mulige båtopptrekket har tilhørighet til dette. Funnmaterialet fra husene er ganske likt og består av slipte skiferredskaper.
Opphavsrett 2025 Martine Lahti, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Storhaugen var en lokalitet fra perioden 3600–2500 f.Kr., plassert i nordøstlige Lødingen kommune, 19 til 24 moh. Her ble totalt fem aktivitetsområder/husstrukturer undersøkt, med en overraskende mangel på både funn og daterbart materiale, i forhold til områdets utforming. Strukturene og funnene peker mot spesialisert aktivitet, sannsynligvis jakt på sjøpattedyr og fiske, under kortvarige besøk ved flere anledninger. Lokaliteten var delvis ødelagt av moderne aktivitet og fremsto som påvirket av vann over lengre tid.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kåringsklubben 3 må ha vært godt plassert på en langgrunn sandstrand nord for et lite nes og en holme da den var i bruk. På lokaliteten ble opptil 18 hauger med skjørbrent stein registrert, hvorav fem ble undersøkt. Foruten steinhaugene ble ingen andre strukturer identifisert. Over store deler av lokaliteten ble det imidlertid funnet en større mengde skiferredskaper, hovedsakelig kniver og spisser, samt mindre mengder harde bergarter og flere mer eller mindre oppbrukte pimpsteiner. Kåringsklubben 3 ble tolket som et sted for gjentakende, kortvarig aktivitet rettet mot havet, sannsynligvis for jakt på sjøpattedyr og/eller fiske. Lokaliteten ser ut til å ha vært i bruk gjennom store deler av yngre steinalder.
Kåringsklubben 2 var en flerfaset steinalderboplass med aktivitet fra omkring 4200 f.Kr. til rundt 2200 f.Kr. Totalt ble fire nedgravde husstrukturer og en annen nedgraving undersøkt. Sistnevnte kan ha vært en form for lagerhus eller tørkehus. Dateringene og stratigrafien til strukturene tyder på at disse husene ikke var i bruk samtidig. Kåringsklubben 2 bør heller sees som en sekvens av bosetninger etter hverandre. Nye konstruksjoner av hus på lokaliteten ser også i stor grad ut til å ha respektert avgrensningene til de eldre husene.
Djupfest 1 ble undersøkt sommeren 2022. Undersøkelsen påviste to aktivitetsområder med datering til yngre steinalder. På felt nord ble avdekket minimum fire hus og flere aktivitetsflater datert til 4400-3650 f.Kr. På felt sør ble avdekket et hus med steinlegning på gulvflaten, flere strukturer med ubestemt funksjon samt en aktivitetsflate. Aktivitetene på felt sør ble datert til 3950-2900 f.Kr. Funnene besto primært av litisk materiale, hovedsakelig skifer. Avslag og fragmenter utgjorde mere enn 90 prosent av funnene, mens de hyppigste redskapstyper var kniver og fiskesøkker, herunder emner til fiskesøkker. Et kjennetegn ved skifermaterialet var at et flertall gjenstander var veldig oppbrukte. Lokaliteten er tolket som en boplass i flere faser, hvor fokus har vært på utnyttelse av havets ressurser, som fisk og marine pattedyr.