Rapportserie fra den arkeologiske virksomheten ved Norges arktiske universitetsmuseum, UiT Norges arktiske universitet. Serien omfatter rapporter fra forvaltningsarkeologiske utgravninger, forskningsundersøkelser og annet feltarbeid, og faglige programmer. Redaksjonen består av Anja Roth Niemi og Janne Oppvang, Norges arktiske universitetsmuseum.
Stauran är en sedan länge känd gårdslokalitet placerad på fastlandet i Tjeldsund kommune, i nordöstra delen av Tjeldsundet. Lokaliteten undersöktes delvis i 1988–1989, kontrollregistrerades i 2015 och dess sista del undersöktes så i 2023 av Norges Arktiske universitetsmuseum. Undersökningarna visar på att en gårdsbosättning etablerats på Stauran troligen någon gång runt år 1000 evt. Lokaliteten består av ett flertal hus som troligen har varit i bruk under olika perioder. I nedkanten av gården så undersöktes i 2023 också ett större avfallslager. En större mängd fynd samlades in, varav många har kunnat dateras förhållandevis noggrant. Likaså samlades en större mängd ben in, av vilka ett flertal har osteologiskt analyserats. Stauran tycks så ha övergivits någon gång i slutet av 1200-talet och blev aldrig återetablerad som gård.
Opphavsrett 2026 Mikael Cerbing https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Sommeren 2025 gjennomførte Norges arktiske universitetsmuseum arkeologisk overvåkning av gravearbeid for drenering et våningshus som ligger på gårdshaugen i Vollstad i Harstad kommune. Det er tidligere dokumentert spor etter bosetting tilbake til 1300-tallet i gårdshaugen. Under overvåkningen ble det registrert enkelte lommer med kulturlag i den østlige delen av tiltaksområdet, men det ble ikke gjort funn eller påvist tydelige kulturlag som med sikkerhet kan dateres til middelalderen.
Opphavsrett 2026 Martine Lahti https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Sørrollnes ble det undersøkt en boplass fra eldre steinalder i forbindelse med utskifting av vannledninger. Lokaliteten, registrert i 2011, ligger på en terrasse 58–60 moh. og har vært brukt i tidligmesolitikum (9500-8500 fvt.). Undersøkelsene avdekket en funnkonsentrasjon med 444 funn, hovedsakelig av kvartsitt og noe flint, som indikerer kortvarige opphold med lokal råstoffutnyttelse. Funnene inkluderer avslag, kjerner og enkelte redskaper som et fragment av en tangespiss, skrapere og en stikkel. Materialet viser likheter med andre tidligmesolittiske lokaliteter i regionen, som Stangnes Syd og Årbogen 2, men også med lokaliteter lengre nord i Troms og i Finnmark. Funnene bidrar til økt kunnskap om tidlig bosetning og mobilitet i Sør-Troms, og lokaliteten tolkes som en del av et større nettverk av tidligmesolittiske boplasser. Sammendraget er laget av KI (ChatUiT, 2026) og redigert av forfatter.
Opphavsrett 2026 Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Forvika var en flerfaset steinalderboplass/aktivitetsområde som ser ut til å ha vært i bruk gjennom store deler av senmesolitikum. De første sporene av menneskelig aktivitet på lokaliteten ble funnet i en teltplass på den øvre terrassen, datert til rundt 6000 f.Kr. (ca. 29 moh). På lokalitetens nedre terrasse, rundt 24 moh, ble ytterligere to områder undersøkt. For det første en husstruktur, Hus 1, som ser ut til å ha blitt brukt til en annen type aktivitet enn som en vanlig huskonstruksjon (datert til rundt 5500 f.Kr). Husstrukturen var imidlertid i stor grad ødelagt på grunn av vannstrømning. Nord for huset ble det også undersøkt et aktivitetsområde uten tydelige strukturelle levninger. Det er mulig at aktivitetsområdet har vært brukt gjentatte ganger i perioden rundt 5300–5000 f.Kr.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Aktiviteten på Årbogen 2 sjåast i samanheng med råstoffutnytting og -innsamling. Lokaliteten er dekka av morenemasser avsett under førre istid. Desse morenemassane er fulle i kvartsitt som har vorte utnytta til ulike typar avslagsteknologi på lokaliteten. Lokaliteten består i hovudsak av avgrensa funnkonsentrasjonar og desse inneheld typologisk ulike funnkategoriar. Steinmaterialet tyder på aktivitet frå eldre steinalder til siste halvdel av tidleg metalltid. Dei tre C14-dateringane frå lokaliteten støttar oppom dette og har gitt dateringar frå 8100 f.Kr. til 802 e.Kr.
Opphavsrett 2025 Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Årbogen 1 ble det funnet rester etter en enkelt teltring bestående av en ryddet flate omgitt av steiner, og med et mulig hellelagt inngangsparti. Funnmaterialet var konsentrert til den ryddede flaten og besto i all hovedsak av flint. Boplassen tolkes som et kort opphold med en liten gruppe mennesker. Det er gode dateringer fra teltringen, som viser til tidsrommene 6644-7025 f.Kr. og 7607-8305 f.K. der sistnevnte stemmer godt overens med funninventaret. Flekkematerialet er fremtredende og det er observert både spor etter trykkteknikk/indirekte teknikk som kan kobles mot en østlig tradisjon, og direkte teknikk med tradisjon sørover.
Opphavsrett 2025 Signe Groot Terkelsen, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Senhösten 2025 utförde Norges rktiske universitetsmuseum en arkeologisk övervakning i Tjeldsunds kommune i samband med en utvidgning av ett dike som gick igenom en sedan tidigare känd gårdshög. Gårdshögen ”Tofta” är den först registrerade gårdshögen i Nordnorge och den undersöktes och skall ha jämnats ut i år 1874–1875. Övervakningen påvisade en del av ett möjligt intakt kulturlager i dikets mest nordvästra del. Men i övrigt så var i det minsta denna del av gårdshögen utjämnad på så vis som beskrivs i texterna från 1800-talet. Ett tunnare lager med omrörd gårdshögsmassa kunde påvisas på flera platser i diket, och en del exempel på fynd samt två kolprover ifrån det möjligen intakta lagret plockades in
Kapitlet redegjør for problemstillingene i prosjektet og kunnskapen om regionen før prosjektet startet. Fokuset er på steinalder og samiske kulturminner, de to periodene prosjektet har produsert mest ny kunnskap om.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Erlend Kirkeng Jørgensen, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Fulltekst format av rapporten. Prosjektet «Arkeologi langs Hålogalandsvegen» har gjennomført arkeologiske undersøkelser på 32 lokaliteter. Lokalitetene omfatter hovedsakelig periodene eldre og yngre steinalder samt samiske kulturminner. Bronsealder, jernalder og middelalder er representert med noen få lokaliteter. Fra både eldre og yngre steinalder har vi undersøkt en rekke boplasser, men også andre typer lokaliteter som jaktstasjoner. Flere av boplassene fra begge perioder har tufter og ryddete flater, og vi ser at stedene har vært i bruk gjentatte ganger. Flint har vært det viktigste råstoffet i eldre steinalder, mens skifer blir sentralt i yngre steinalder. Lokalitetene ser ut til å hva vært rettet mot utnyttelse av marine ressurser. Av funn så vil vi spesielt trekke frem det rike økse- og flekkematerialet fra eldre steinalder, der flekkematerialet blant annet peker mot østlige kontakter, mens eneggede kniver og spisser av skifer, samt flere store slipesteiner må vektlegges fra yngre steinalder. Det er også funnet mange fiskesøkker fra hele periode, der ett har en innrisset figur. De samiske lokalitetene er datert fra middelalder og opp til 1900-tallet, og omfatter blant annet gammetufter, en smie, steingjerder og en teltboplass. Lokalitetene representerer både den sjøsamiske og reindriftssamiske kulturen i regionen, og man har utnyttet både marine og landbaserte ressurser. Funnene kommer primært fra de to lokalitetene Kåringskrysset og Nesset Kobbenesset, og omfatter ting som båtnagler, en hengelås, vindusglass, bestikk, amboltsteiner, baksteheller, keramikk, ildflint og slagg.
Opphavsrett 2025 Janne Oppvang, Inga Malene Bruun, Erik Kjellman https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Forord og innledning til rapporten: Arkeologi langs Hålogalandsvegen.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Janne Oppvang, Erik Kjellman https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Ei enkelt kolgrop vart i 2025 undersøkt på garden Løvdal i Gratangen, som del av ein nydyrkingssak. Gropa målte 2,8 meter i diameter, og med vollane 5 meter i diameter. Den blei nytta til produksjon av trekol, og størrelsen tilsier at det kan ha vore produsert inntil 160 liter kol per brenning i gropa. Trekol i bunnen av gropa vart datert til 1300-talet, mens ei mogleg dreneringsgrøft rundt gropa vart datert til 1200-talet.
This field report presents results from research excavations at the sites of Gollevarre in Tana, Finnmark and Drag in Tysfjord, Nordland. One of the main objectives was to obtain data for a Ph.D. project utilizing sedaDNA from cultural deposits and aDNA from reindeer bones to document the transition towards reindeer pastoralism. The excavations also provided insights into two medieval to early modern period settlements associated with reindeer exploitation from contrasting environments and cultural contexts within northern Norway. Gollevarre is a residential site occupied from the 12th to 17th century that had a primary focus on reindeer hunting utilizing nearby pitfall trapping systems. Multiple phases of settlement with overlapping turf house structures reflect intensive hunting-related seasonal use. A 2 x 1 m trench was excavated within a 16th to early 17th century refuse deposit associated with a nearby turf hut/house structure. The deposit consisted almost entirely of reindeer bone originating from disposal of household refuse and hearth maintenance. Although very few artifacts were recovered, fragments of modified reindeer bone and antler were documented throughout the deposit. A majority of the worked bone appears to reflect butchery activity that included extensive long bone splitting for marrow extraction. Zooarchaeological analysis of the reindeer assemblage revealed a skewing towards young individuals and high frequency of antler relative to contemporaneous Sámi dwelling sites in Finnmark. Non-reindeer faunal remains reveal a varied subsistence strategy including the presence of livestock (pig and sheep) and exploitation of wild game including fish, birds and mammals. The Drag settlement mound was first investigated as part of a research project on coastal Sámi farming settlements in Tysfjord. A 1.5 m2 unit excavated in 2009 documented a settlement sequence dated from the late 12th century into the 18th century. A 1 m2 unit was excavated in close proximity to the earlier excavation in 2024 and revealed two spatially distinct use zones in a cultural deposit spanning the 16th century. Two-thirds of the unit was occupied by boulders from a structural foundation wall. Slag from blacksmithing along with boat rivets and nails indicate specialized workshop use associated with the structure. The remainder of the unit reflects residential activity including waste disposal with significant quantities of charcoal and ash as well as highly fragmented bone dominated by domesticates, c. 60% burnt. The faunal assemblage as a whole is dominated by livestock but also includes small to medium sized wild mammals, birds, fish and fragments of worked whalebone. A majority of the five identified reindeer bone fragments are burnt. The presence of reindeer throughout the cultural deposit in the 2009 unit (n=20) was one of the main reasons for additional excavation in 2024.
Opphavsrett 2025 Stephen Wickler https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
I 2009 så undersökte Tromsø museum ett antal kokgropar SV om det återuppbyggda vikingahuset på Borg. Ett större fält och fyra mindre områden öppnades och undersöktes 16 kokgropar med dateringer som spenner fra førromersk jernalder til merovingertid, och en ugn med ett antal mer eller mindre osäkra stolphål dokumenterades. Kokegropene kan ha inngåtti ett större kokgropsfält på lokaliteten vars utsträckning ännu är okänt. Samlat så visar undersökningen ifrån 2009 att kokgropsaktivitet skett på Borgehöjden ifrån troligen något efter 500 fvt till i det minsta inledningen av 600-talet evt. Det begränsade utgrävningsområdet kan inte säga oss något om hur regelbunden eller stor denna aktivitet var, men dessa resultat pekar mot ett utökat bruk av dessa fält under 500 till början av 600-talet. Här föreslås det även att ugnen som identifierades vid undersökningen tillhör en senare fas av aktiviteten på fältet, något som kanske kronologiskt kan knytas upp mot byggandet av langhusene Borg 1:1a och 1:1b.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
«Arkeologi langs Hålogalandsvegen» er det største arkeologiske prosjektet noensinne i Nord-Norge. I løpet av tre feltsesonger skal alle kulturminnene som vil bli berørt av den planlagte Hålogalandsvegen undersøkes. Statens Vegvesen er tiltakshaver. Sommeren 2022 var tredje og siste feltsesong, og 9 av i alt 33 lokaliteter ble undersøkt. Majoriteten av lokalitetene var fra steinbrukende tid. Litt nord om Tjeldsundbrua, lå våre to nordligste lokaliteter: Fauskevåg 1 og Fauskevåg 2. Begge er mesolittiske, de ligger like ved hverandre, og har et ganske ensartet uttrykk. Begge ligger på fine sandflater, men har ingen synlige strukturer. En del funn ble det gjort begge steder, men kanskje mindre enn forventet. Litt lenger sør finner man Årbogen 2. Denne lokaliteten ble oppdaget under undersøkelsen av den nærliggende Årbogen 1, og Statens Vegvesen stilte med midler for at også denne kunne undersøkes. Årbogen 2 er en mesolittisk lokalitet, der uthenting av kvartsitt synes å ha vært det sentrale. I Lødingen kommune ligger årets siste mesolittiske lokalitet; Strand 1. Her ble det ikke påvist noen strukturer, og det var lite funn. Antagelig har stedet vært brukt for et kort stopp. Ikke langt unna ligger Båtvikmyra. Her var det to tufter, antagelig fra yngre steinalder. Materialet var begrenset, men til gjengjeld var gjenstandene forseggjorte skiferredskaper. Den største lokaliteten 2022 var Djupfest 1, fra yngre steinalder. Her var det flere tufter med tydelige konstruksjonsdetaljer, aktivitetsområder og mange flotte funn. Det var et høyt antall skiferkniver, noen skiferspisser og en hel del fiskesøkker. Stedet må ha hatt en sterk marin tilknytning. På Storhaugen var det også flere tufter, med en enda tydeligere høydemessig fordeling. Disse er også fra yngre steinalder, men med et begrenset funnmateriale. De to yngste lokalitetene var Kåringskrysset og Våtvoll. Kåringskrysset ble påbegynt i 2021, men ble fortsatt og avsluttet i 2022. Dette er en samisk boplass med ulike typer tufter rundt et tun. Våtvoll var årets eneste lokalitet i Gullesfjorden, og var også et kort prosjekt. Her er det en heller med samisk bruk. Det ble ikke gjort noen funn, men det var tydelige trekullag under overhenget.
Opphavsrett 2023 Inga Malene Bruun https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
«Arkeologi langs Hålogalandsvegen» er det største arkeologiske prosjektet noensinne i Nord-Norge. I løpet av tre feltsesonger skal alle kulturminnene som vil bli berørt av den planlagte Hålogalandsvegen undersøkes. Statens Vegvesen er tiltakshaver. Sommeren 2021 var andre feltsesong, og 17 av i alt 32 lokaliteter ble undersøkt. Om lag halvparten av lokalitetene var fra eldre steinalder. Blant annet ferdigstilte vi arbeidet på den store boplassen Solli som ble påbegynt i 2020. Videre undersøkte vi Haukebø 2, en lokalitet som tydelig viser at fiske og utnytting av maritime ressurser sto sentralt. På Gausvik 5 så vi for oss noe lignende, men her var kun noen få steinalderfunn mens resten var fra jernalder. Lenger sør lå Forvikneset og Forvika like ved hverandre. Forvikneset kan en gang ha vært en stor lokalitet, men størsteparten har blitt fjernet i nyere tid. På Forvika var det spor av en teltboplass og muligens en tuft. Vår så langt eldste lokaltitet er Årbogen 1, noe som viste seg å være en liten teltboplass.De resterende lokalitetene som ble gravd, var ulike typer samiske kulturminner som dateres til middelalder og nyere tid. På Kåringskrysset ble arbeidet med å undersøke de to tuftene påbegynt, men de var langt mer komplekse enn antatt og i tillegg fant vi tre tufter til, så dette arbeidet fortsettes i 2022. På Nesset Kobbenesset undersøkte vi det som viste seg å være en smietuft. I Hamna og Bømark ble tre steingjerder dokumentert, mens vi på Kvitnes Middagshaugen gravde en teltboplass. Fredheim 1 og 2, Kistholmbukta og Sommarset viste seg og ikke være automatisk fredete samiske kulturminner.
Opphavsrett 2022 Inga Malene Bruun, Janne Oppvang https://creativecommons.org/publicdomain/zero/1.0/deed.no
I forbindelse med ny planlagt detaljhandel på Leknessletta i Vestvågøy, registrerte Nordland Fylkeskommune i 2019 en kokegropslokalitet. I 2023 ble det av Norges Arktiske Universitetsmuseum gjennomført utgravning av lokaliteten. Her ble det påvist en rekke kokegroper, ildsteder, stolpehull og et treskips stolpehus. Den tidligste kokegropaktiviteten ser ut til å starte i yngre førromersk jernalder. Flere like stolpehull ble undersøkt hvor et ble datert tidlig romersk jernalder, dette blir argumentert for å kunne representere en tidlig bygningsfase. Et stolpehus bestående av tre stolpepar, ildsted og kokegrop blir tolket som en bolig eller mulig verkstedbygning som dateres til merovingertid rundt 550 til 600 evt. Hvor også aktiviteten virker å stoppe.
Opphavsrett 2026 Andreas Luneborg https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Gårdsbosetning fra eldre jernalder i Kongsvik
I forbindelse med utvidelse av Kongsvik kirkegård ble det i 2020 oppdaget flere arkeologiske strukturer som førte til full arkeologisk utgravning i 2021. Undersøkelsen avdekket et førromersk jernaldermiljø med to treskipete langhus, flere kokegroper, ildsteder samt to ovnsanlegg – hvorav ett tolkes som en to-kammer kuppelovn, trolig brukt til baking eller matproduksjon. Dateringene viser at hovedaktiviteten fant sted mellom ca. 360 og 160 fvt., med enkelte spor som kan indikere aktivitet fram mot år 0. Bygning 2 kan være noe eldre enn Bygning 1, men dateringene overlapper, og samtidighet kan ikke utelukkes. Undersøkelsen viste også moderne forstyrrelser i området, noe som har påvirket bevaringsforholdene. Funnmaterialet var relativt begrenset og domineres av leirklining fra ovnsanlegget. Det ble også gjort funn av asbestmagret keramikk, bronsesmelt og slagg, som kan indikere håndverksaktiviteter. Undersøkelsen gir et viktig bidrag til kunnskapen om tidlig jordbruksbosetning i Nord-Norge, ettersom få langhus fra førromersk jernalder tidligere er dokumentert i regionen.
Opphavsrett 2026 Andreas Luneborg, Heidi Fløttum Westgaard, Anja Roth Niemi https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Sommaren 2025 vart det undersøkt ei tuft som ligg ut på Børvågneset i Andøy kommune. Tufta var frå registreringane datert til mellomalder og våre undersøkingar bekrefta dette. Området gav også fleire dateringar som strakk seg frå 1600- til 1900-talet. Dette vitnar om lang bruk av området, i nyare tid er dette ein kjend utfartsstad for utrorsfiske. Tufta i seg sjølv ser ut til å ha vore av enkel karakter og ingen konstruksjonselement, utanom ei nedgraving, vart identifisert. Ein kolflekk i midten av denne nedsenkinga ga dateringa 1274 – 1299 evt.
Opphavsrett 2026 Alice Sunde Kvalheim https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kapitlet redegjør for hvordan funnmaterialet er katalogisert. Det tar primært for seg steinartefakter, inkludert en oversikt over gjenstandstermer og de ulike steinråstoffene.
Opphavsrett 2025 Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Syntese av prosjektet med fokus på resultater og forskningspotensiale. Det trekkes frem ressursbruk, ferdsel, bosettingsmønster og redskapsbruk. Kapitlet oppsummerer resultatene fra rapportene om de ulike lokalitetene, og ser disse i lys av prosjektets problemstillinger.
Opphavsrett 2025 Erlend Kirkeng Jørgensen, Inga Malene Bruun, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Både Kistholmbukta og Sommeret må ansees som avklarte områder uten spor etter kulturminner. Om det har vært en feilregistrering, eller en feil i koordinatene som ble oppgitt, vet vi ikke. Det ble lett etter kulturminner i et større område rundt lokalitetene uten at dette heller gav noen resultat.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal, Janne Oppvang https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Fredheim 1 ble registrert i 2015 som syllsteinstuft med antatt samisk tilknytning. Den arkeologiske utgravingen avdekket at dette ikke var en tuft, men en moderne rydningsrøys og avfallsplass. Fredheim 2 ble registrert i 2015 som en jordkjeller. Den ble vurdert til å være et samisk kulturminne basert på muntlige kilder og stedsnavn. Jordkjelleren ble arkeologisk undersøkt i 2021. Det er sannsynlig at kjelleren tilhører gården den er bygget på, og at den kan ha vært oppført rundt samme tid som resten av bebyggelsen her. Alle funn som ble gjort var av nyere dato. Jordkjelleren gikk ut av bruk på 1950-1960-tallet hvor tuften i ettertid ble fylt med gårdens søppel.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
På Bømark i Gullesfjorden var det registrert to gjerder. Det ene lå i myra mens det andre like ved elva. Sistnevnte fremsto mer som en mur enn et gjerde, og kan tolkes som grunnlag for en skogsvei opp mot mølla som ligger lenger opp langs elva. Gjerdet på myra har en mer usikker funksjon. Begge lokaliteter settes i forbindelse med den samiske bosettingen og bruken av Gullesfjorden.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Erik Kjellman https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Hamna er en gjerdelokalitet beliggende på vestsiden av Tjeldsundet like ved brua. Gjerdet strekker seg fra fjæra og ca 600 m opp i lia, før det deler seg i en nordgående og en sørgående akse. Total lengde er om lag 1,6 km. Det er kun den østligste delen som blir berørt av veiplanene, og som derfor ble undersøkt og dokumentert. Hva som har vært gjerdets funksjon er ikke sikkert, og muligens kan det ha vært ledegjerde for reinen som svømte over sundet, og/eller for å skille husdyr på beite. Trolig ble gjerdet satt opp midt på 1800-tallet.
Opphavsrett 2025 Tor Ketil Krokmyrdal, Inga Malene Bruun https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Steinblokka på Våtvoll tolkes som et samisk kulturminne og i en sammenheng med ferdsel og tradisjon, med korte opphold. Lokaliteten ligger i et område med kjente finnerydninger fra 1600-tallet og fremover, og kan sees i sammenheng med ferdsel og utmarksbruk tilknyttet gårdene i området. Dateringen av kull viser at det har vært minst ett opphold under dråpefallet i løpet av perioden 1665-1800 e.Kr. Kullet viser at det har vært et ildsted under helleren, og at det kan ha vært brukt flere ganger, men det sier ikke noe om hvor mange ganger. Det sier heller ikke noe om lengden på oppholdet, men helleren fremstår som liten for opphold av lengre karakter.
Kvitnes Middagshaugen ble registrert i 2015 som en teltboplass med árran og teltring. Arkeologiske undersøkelser viser at den var lagt rett på berget, på en liten høyde. Slik plassering er typisk for samiske vårboplasser. Analyse av trekull fra ildstedet ga datering til 1639-1792.
Finnsteinen ble registrert i 2015 som to enkeltminner; selve steinen med tilknytning til samisk religion, samt ett árran plassert under ett overheng på steinen. Undersøkelsene viste at det ikke var et árran her, men heller et trekullag som strakte seg på hele østsiden av steinen. I dette laget fremkom en hel del ildflint, samt noen funn av jern, lær og bein. Det er knyttet mange historier til steinen, og den er tolket både som oppholdssted og offerstein. Våre undersøkelser viser at stedet kan være brukt gjentatte ganger for kortere opphold, men også at steinen – i alle fall i nyere tid – kan ha vært en offerplass.
Kåringkrysset ble første gang registrert i 1969 og kontrollregistret i 2015 som to gammetufter. Den arkeologiske utgravingen avdekket ytterligere to tufter. To av tuftene var avlange og har trolig vært brukt som boliger. En kvadratisk tuft kan se ut som at har vært brukt som lager, mens den siste kan ha vært en fjøs. Det ble gjort funn av blant annet keramikk, båtnagler, fiskesøkke, vindusglass, bestikk og deler av kobberkjeler. Dateringene viser til en bruksperiode imellom 1400- og 1600-tallet. Utgravingen foregikk i 2021og 2022.
Opphavsrett 2025 Inga Malene Bruun, Ingar Olsborg f, Tor Ketil Krokmyrdal https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kobbenesset ble registrert som gammetuft i 2015. Den arkeologiske undersøkelsen i 2021 avdekket en smie med en sentrert esse. Det ble gjort funn av blant annet slagg, glødeskall, slaggkuler, amboltsteiner og bryner. Metallurgiske analyser viser at smia har vært brukt til sekundærsmiing.
Opphavsrett 2025 Ingar Olsborg Figenschau, Inga Malene Bruun https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Lokaliteten besto av to mindre kullgroper plassert på hver sin side av en liten bergknaus et stykke opp i skogen vest for Tjeldsundet. Den sørlige gropen ble datert til slutten av 1200-tallet, og den nordlige til midten av 1300-tallet.
Opphavsrett 2025 Mikael Cerbing, Silje Sivertsvik https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0